‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אני לא חושב שהקוראים יגלו בזה עניין.‬
‫הרגשות של הדמויות‬
‫והעצבות שבסיפור פשוט לא עוברים.‬
‫רגע, כבר פרסמת משהו פעם... פרסמת...?‬
‫נכון, כמובן, אני מתנצל.‬ ‫מר סאטורו פוג'ינומה.‬
‫אתה צריך לגלות מסירות רבה יותר.‬
‫אני לא רואה את האמן‬
‫בעבודה.‬
‫בסדר? טוב. בהצלחה.‬
‫העורך הראשי, סליחה שנאלצת לחכות!‬
‫אני מפחד.‬
‫אני מפחד להתמודד עם עצמי.‬
‫אני מפחד לגלות שאין לי מה להציע לעולם.‬
‫אני שומע את עצמי אומר בכל יום:‬
‫"לו רק הייתי מתנהג אז אחרת."‬
‫אלה אינן מילות חרטה.‬
‫הן רק תירוצים.‬
‫כדי להגן על עצמי מהתרסקות.‬
‫אנחנו צריכים לבצע שני משלוחים.‬
‫פוג'ינומה!‬
‫יש לנו עבודה!‬
‫בבקשה.‬
‫קטאגירי יוצאת למסור משלוח.‬ ‫-בסדר, סעי בזהירות. הנה.‬
‫אני יוצא לדרך.‬ ‫-בסדר, סע בזהירות.‬
‫פוג'ינומה.‬
‫אל תאכל את הפיצה בדרך!‬
‫בסדר.‬ ‫אני לא מבין את זה.‬
‫זאת איזו בדיחה של דור המילניום?‬
‫לפחות היא היתה יכולה להגיד משהו‬ ‫שאוכל להשתמש בו במנגה שלי.‬
‫אף אחד בטח לא שם לב,‬ ‫אבל בשגרה היום-יומית והמשעממת שלנו,‬
‫תמיד קורה משהו מסביב לכל אדם.‬
‫ומה שאתה קולט הוא הדבר‬ ‫שהופך אותך לאמן מנגה מוכשר.‬
‫אוי, הנה אני שוב פעם חושב על מנגה.‬
‫אני לא קולט כלום.‬
‫זה קורה שוב.‬
‫זאת לא טעות...‬
‫שוב עומד לקרות משהו.‬
‫משהו רע.‬
‫תמיד משהו רע.‬
‫אני לא רוצה להיות מעורב.‬ ‫אבל אני חייב למצוא את זה.‬
‫מה נראה לא בסדר?‬
‫אני חייב למצוא את זה.‬
‫משהו כאן קרוב.‬
‫משהו רע עומד לקרות. איפה הוא? תמצא אותו.‬
‫תקלוט אותו.‬
‫מצאתי. גיליתי מה לא בסדר.‬
‫היי!‬ ‫עצור!‬
‫תתעורר!‬
‫עצור!‬
‫תתעורר!‬
‫היי!‬
‫עצור!‬
‫היי!‬
‫עצור!‬
‫פוג'ינומה?‬
‫תתעורר כבר!‬
‫עצור את המשאית!‬
‫היי!‬
‫רואים?‬
‫ידעתי.‬
‫לא הייתי צריך להתערב.‬
‫אה, אתה ער.‬
‫אתה יודע מי אתה ולמה אתה כאן?‬
‫אני סאטורו פוג'ינומה, אני בן 29.‬
‫ניסיתי להציל ילד מדריסת משאית...‬ ‫והייתי מעורב בתאונת דרכים.‬
‫תודה לאל.‬
‫זה קרה לפני יומיים.‬
‫זהו נס שלא נפצעת קשה יותר.‬
‫ישחררו אותך לאחר שתעבור את הבדיקות.‬
‫יש מישהו שאתה רוצה להתקשר אליו?‬ ‫חבר או חברה, למשל?‬
‫אין אף אחד שהייתי טורח לספר לו.‬
‫גזיר גזור.‬
‫מה זה?‬
‫נראית כאילו היית לכוד בבועה או משהו.‬
‫אתה לא נראה כמו מישהו‬ ‫שנפתח בקלות לאנשים אחרים.‬
‫אבל אני מעריכה אותך עכשיו.‬
‫הייתי שם!‬
‫נהג המשאית קיבל התקף לב ומת על ההגה.‬
‫איך הבחנת בזה?‬
‫היי, קטאגירי...‬
‫למה את עובדת?‬
‫יש לי חלום.‬
‫ואני רוצה להגשים אותו בכסף שארוויח בעצמי.‬
‫את לא חוששת לפעמים...‬
‫לספר למישהו על החלום שלך‬ ‫ואז שהחלום הזה לעולם לא יתגשם?‬
‫לא.‬
‫אני מרגישה ש... ככל שאתה מספר עליו יותר,‬ ‫יש יותר סיכוי שהוא יתגשם.‬
‫תשמור על עצמך.‬
‫אה, אני חושבת שאמא שלך עומדת להגיע.‬
‫טוב, ביי.‬
‫אמא שלי?‬
‫ממש מעצבן...‬
‫אני קורא לתופעה הזאת, "שחזור".‬
‫אני בדרך כלל חוזר אחורה‬ ‫בין דקה אחת לחמש דקות‬
‫וחי שוב את אותה סצנה.‬
‫זה תמיד קורה ברגע לפני שמשהו רע קורה.‬
‫כאילו‬
‫מישהו מאלץ אותי לנסות למנוע את זה.‬
‫כתוצאה מכך,‬
‫מנעתי אין ספור תאונות.‬
‫בדרך כלל,‬
‫אני מצליח להפוך אירוע שלילי לניטראלי.‬
‫אבל לפעמים, כמו הפעם, יש עד ראייה‬
‫ואני מקבל את התואר "גיבור".‬
‫לא נאלצתי לקחת אחריות על התאונה.‬
‫ברוך הבא הביתה, סאטורו. איך אתה מרגיש?‬
‫אנחנו לא בכפר.‬ ‫את צריכה להקפיד לנעול את הדלת.‬
‫אז אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫ובכן, אשאר כאן זמן מה.‬
‫מה?‬ ‫-אתה צריך שמישהו ידאג לך.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫יש לי את העבודה שלי ואת המנגה שלי.‬
‫אם אתה לא יכול לצייר את המנגה שלך‬ ‫בגלל שאמא שלך כאן,‬
‫לא היית מצייר אותה בכל מקרה.‬
‫...ניצחונו הראשון.‬
‫בהונווארי, הביס מייביאמה את אסאסקיריו,‬
‫ובמקביל גבר האקוהו על בארוטו.‬
‫שניהם סיימו עם 14 ניצחונות.‬
‫בקרב האליפות,‬
‫נקם האקוהו‬ ‫על ההפסד הקודם שלו למייביאמה‬
‫והוכתר כיוקוזונה.‬
‫היי, סאטורו.‬
‫אפשר להגיע ליואנו ברכבת אחת מבלי להחליף?‬
‫לא.‬
‫אז באת לכאן כדי לטייל באתרי תיירות.‬
‫הילדה בת השבע, איאקה סאקאמוטו,‬ ‫שנעדרה מאז ה-8 לחודש,‬
‫נמצאה בריאה ושלמה הבוקר.‬
‫איאקה אושפזה בבית חולים מקומי,‬
‫אבל נראה שהיא אינה סובלת מפגיעות‬ ‫ומצב רוחה טוב.‬
‫היי, סאטורו.‬
‫אתה זוכר?‬
‫מה?‬
‫איאקה סאקאמוטו היא בת שבע...‬
‫מה שקרה בשכונה,‬
‫כשהיית בכיתה ה'.‬
‫לא.‬
‫כולנו השתדלנו כמיטב יכולתנו.‬
‫ניסינו להקל עליכם,‬
‫כדי שאתם, הילדים, תשכחו מזה.‬
‫סאטורו, היית בסכנה ממשית.‬
‫כשהייתי בכיתה ה',‬
‫התרחש גל של חטיפות ורציחות.‬
‫- הפשעים הגדולים המפורסמים ביפן‬ ‫בתקופת שווה -‬
‫- סדרת חטיפות ורציחות‬ ‫בבית ספר יסודי בהוקאידו -‬
‫שניים מבין שלושת הקורבנות,‬
‫היו מהכיתה שלי.‬
‫- הירומי סוגיטה (11) -‬ ‫- קאיו הינאזוקי (10) -‬
‫והחשוד שנעצר היה מישהו שהכרתי היטב.‬
‫- ז'ון שיראטורי נידון למוות -‬
‫סאטורו. אני מתערב איתך שאוכל לנחש‬ ‫מי הילדים המקובלים בכיתה שלך.‬
‫מה?‬
‫הם חברותיים וטובים בספורט.‬
‫גם כשהם מתבדחים,‬
‫הם אומרים מה שהם חושבים.‬
‫ויש רק דבר אחד שבאמת אכפת להם ממנו.‬
‫אם אתה רוצה לרכוש חברים,‬ ‫למה שלא תנסה לחקות אותם?‬
‫אל תרגיש נבוך.‬
‫תאזור אומץ.‬
‫אומץ?‬
‫הוא אהב להשתמש במילה,‬ ‫"יוקי" או "אומץ" לעתים קרובות,‬
‫ולכן קראתי לו, "יוקי".‬
‫עכשיו,‬
‫יוקי בכלא וממתין להוצאתו להורג.‬
‫זה מהחברה, על כל מה שעברת.‬
‫תודה.‬
‫דרך אגב, סאטורו,‬
‫אל תשכח שאמרת שתשקול להצטרף לחברה.‬
‫אה, זה יכול לחכות עד שתהיה מוכן‬ ‫לוותר על הרעיון להיות אמן מנגה.‬
‫תודה, זה מתחשב מצדכם.‬
‫בסדר, להתראות מחר.‬ ‫-טוב.‬
‫קנית יותר מדי מצרכים.‬
‫אז תזמין כמה אנשים.‬ ‫כמו למשל, חברים או את החברה שלך.‬
‫אין לי חברים. יש לי רק את המנגה שלי.‬
‫בגלל זה אמרתי לך לא לרוץ!‬ ‫זה מה שקורה כשרצים.‬
‫אל תבכה! זה קרה באשמתך.‬
‫בגלל זה אמרתי לך לא לרוץ.‬ ‫ידעתי שזה ייפול לך.‬
‫פוג'ינומה!‬
‫בכל זאת יש לך חברה.‬
‫נו, באמת.‬
‫יש לי משהו ששייך לך.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫תזמין כמה אנשים.‬ ‫כמו למשל, חברים או את החברה שלך.‬
‫עכשיו שחזור?‬
‫מה קרה?‬ ‫-אמרתי לך לא לרוץ!‬
‫מה עומד לקרות?‬ ‫-אז למה רצת?‬
‫אמא, אכפת לך להסתכל מסביב?‬
‫יש לי הרגשה מוזרה.‬
‫מה?‬
‫רגע.‬
‫כבר אמרת פעם משהו כזה.‬
‫היית מוטרד בגלל משהו.‬
‫פוג'ינומה!‬
‫יש לי משהו ששייך לך!‬
‫קטאגירי, אל תרוצי! זה מסוכן!‬ ‫-מה?‬
‫פוג'ינומה!‬
‫המנהל ביקש ממני‬ ‫להחזיר לך את הספר ושכחתי.‬
‫מי זאת?‬ ‫אמא שלי.‬
‫מה?‬
‫וואו, אני נשבעת שחשבתי שהיא אחותך.‬
‫נעים מאוד, אני איירי קטאגירי.‬
‫נעים מאוד, אני סאצ'יקו פוג'ינומה.‬
‫תגידי, איירי...‬
‫אני מבשלת קארי הערב.‬ ‫תרצי להצטרף אלינו לארוחת ערב?‬
‫כן, אשמח מאוד!‬ ‫-מה?‬
‫אם ככה, בואו נלך!‬ ‫-טוב! בואו נלך!‬
‫ידעתי.‬
‫חשבתי שאת צעירה מדי‬ ‫בשביל להיות בת הזוג שלו וצדקתי.‬
‫חבל מאוד.‬
‫סאטורו הוא כמו חבר שאני מעריכה!‬
‫זה חריף מדי?‬
‫זה טעים בטירוף.‬
‫זה ממש טעים.‬
‫את בטוחה שאת לא רוצה שהוא ילווה אותך?‬
‫כן. יש לי קטנוע. תודה רבה על הארוחה.‬
‫טוב, ביי.‬
‫תראי.‬
‫אל תסתכלי עליה כאילו אני צריך אישה.‬
‫היא רק ילדה שאני עובד איתה.‬
‫אתה קשה תפיסה.‬
‫היא מעוניינת בך.‬
‫זה לא ככה.‬
‫דרך אגב, היום אחר הצהריים...‬
‫הבחנת במשהו בחניון?‬
‫אה, זה?‬
‫זה היה ניסיון חטיפה.‬
‫מה?‬
‫אני רק צוחקת, כמובן.‬
‫הלו?‬
‫העיניים של האיש הזה.‬
‫הכרתי אותן.‬
‫הוא נראה כאילו הוא ידע מה הוא עושה.‬
‫אני בטוחה שזאת לא הפעם הראשונה‬ ‫שהוא עשה את זה.‬
‫החטיפות מלפני 18 שנה... הן לא נגמרו.‬
‫אני חייבת...‬
‫להגיד לסאטורו...‬ ‫אני חייבת להגיד לו שאני מצטערת.‬
‫אמא שלי אמרה‬ ‫שהיה ניסיון חטיפה בסופרמרקט.‬
‫"אני רק צוחקת, כמובן."‬ ‫היא ניסתה לטשטש את זה.‬
‫אבל אמא שלי אומרת את זה‬ ‫רק כשהיא אומרת את האמת.‬
‫מה השתנה כשחזרתי אחורה בזמן,‬
‫שגרם לחטיפה להסתיים רק כניסיון?‬
‫אני צריך לשאול את אמא יותר על מה שקרה.‬
‫אמא, אמרתי לך לנעול את הדלת‬ ‫בשם אלוהים...‬
‫היי.‬
‫זאת בדיחה, נכון?‬
‫תגידי משהו.‬
‫תפסיקי עם זה!‬
‫היי!‬
‫תתעוררי!‬
‫תגידי! "אני רק צוחקת, כמובן!"‬
‫את יכולה להגיע ליואנו מבלי להחליף רכבת!‬
‫אמא!‬
‫מר פוג'ינומה! מה קרה? למה הצעקות?‬
‫מה זה?‬
‫זה דם?‬
‫טמנו לי מלכודת.‬
‫טמנו לי מלכודת!‬
‫הרוצח נתן לי לרדוף אחריו בכוונה‬
‫כדי שבעלת הבית תבחין בי.‬
‫נכון לעכשיו,‬ ‫אני החשוד העיקרי ברצח של אמא שלי.‬
‫לא רק שהוא ביצע רצח,‬ ‫הוא אפילו הכין שעיר לעזאזל.‬
‫מה זה?‬
‫יש לזה קשר עם ניסיון החטיפה‬ ‫שאמא שלי היתה עדה לו?‬
‫לעזאזל!‬
‫היי, אתה! מה אתה עושה שם?‬
‫בוא.‬
‫בוא, שחזור!‬
‫אתה חייב לבוא עכשיו!‬
‫אחרת איך אוכל להציל את אמא?‬
‫היי, סאטורו, תקום כבר, אנחנו נאחר!‬
‫ילקוט בית ספר?‬
‫שווה?‬
‫- שווה 63 (1988) -‬
‫1988?‬
‫- בית הספר היסודי מיקוטו -‬